Din episoadele anterioare:
Asta a pus capac. Aveam să-mi redobândesc controlul asupra vieții mele
Ne-au zis avocații să dăm o declarație.
- Nu semnez aia. - Ai idee în ce bucluc ești?
"Scuze pentru cântecul pe care l-am scris etc. etc".
- Ai putea să încerci, măcar? - Deci dacă mint, pedeapsa dispare.
Am un serviciu ce livrează femeilor care caută un bărbat.
- Hai să lucrezi pentru mine. - Nu mă interesează.
Știu că te-ai culcat cu una din clientele mele.
- Ce încerci să-mi faci? - Ce i-ai făcut tu soției mele.
V-au fost înghețate bunurile de către fisc.
- Sunt Alex, managerul de proiect. - Deci voi două lucrați împreună?
Sunt șefa ei. Nu pleca nicăieri.
Avem o problemă aici.
Nu cred că are măiestria necesară pentru proiectul ăsta și-ți spun exact și de ce.
- 'Neața, Candice. - 9:30-ul dvs. e deja aici.
Mulțumesc.
- Scuze că v-am făcut să așteptați. Eram... - Nu-ți face probleme.
O plăcere să te cunosc, dle Truman.
Te-aș săruta, dar aia ar fi puțin ciudat acum, nu?
Ce dracu' cauți aici?
Căutam cu disperare un consilier financiar autentic de ceva vreme.
- Și dată fiind promovarea ta recentă... - Chiar îmi faci iar figura asta?
De data asta mi-am făcut programare. Sub un alt nume, desigur.
Înainte de a spune ceva, uită-te...
Peste cifrele cu care vei lucra.
Am avut ceva noroc administrându-mi singură lucrurile.
Dar pur și simplu nu mai am timp,
și e ceva în privința ta ce-mi dă încredere că-mi vei purta de grijă.
Mulțumesc...
Dar nu.
- Ești sigur? - Foarte.
Tare mă bucur că spui asta.
Înseamnă că efectiv nu vom avea un conflict de interese acum.
- N-are să muște. - Din nou...
Nu.
Nici măcar n-ai văzut-o. Ești exact ce-i trebuie acum.
Nu trebuie să o văd. Răspunsul e tot nu.
De ce...? Prea ocupat?
Cum îți priește noul post, apropo?
Orice te-o fi adus la ușa mea există în tine, Neil.
Trebuie doar să-i permiți să iasă.
Pot aduce cuiva cafea, sau ceva de băut?
Nu, mulțumesc. De fapt trebuie să fug acum.
Nu trebuie să renunți la tot pentru a afla cine ești cu adevărat.
Doar o seară.
Mulțumesc.
Poți închide ușa? Mulțumesc.
Stai, stai! Adriana! Stai!
- Neil Truman? - Ce dracu'?
FBI. Am vrea să schimbăm câteva cuvinte.
~ Nu obțin nicio... ~
~ Satisfacție... ~
~ Și încerc, și-ncerc... ~
~ Și încerc... Și încerc... ~
~ Nu obțin nicio...~
Satisfacție 01x04 - Prin descoperire de sine
Traducerea: Reef
E cam îndrăzneață pentru mine, cred.
- De obicei mă îmbrac mai... - A mamă de școlari. Am văzut.
Adică nimeni nu face platouri cu gustări purtând așa ceva, nu?
- Este...? - Dar am o nouă slujbă.
Fata mea e acum mare, așa că revin în lume și...
Da, a fi doar mamă nu mă mai reprezintă acum.
Deci vă rebrănduiți. Îmi place noua dumneavoastră.
Și mie-mi place noua eu. Următoarea.
Asta sigur.
Categoric.
- Nu răspunde. - Închide. Nu vrei să-i lași mesaj cu aia.
- Chiar îmi pare rău pentru mașina ta. - Nu mergeai așa repede.
- Doar că mama nu mă lasă să conduc. - Nu-ți face griji, serios.
- Contează doar că ești bine. - Știi bine că o va lua razna.
Vestea bună: nu-i rupt nimic.
- Doar julituri adânci. - Deci putem pleca?
- Sunteți mama? - Da, sunt.
Bun; vreau doar o semnătură.
Dacă observă dureri de cap în următoarele 24 de ore, aveți grijă să ne sunați.
Mersi. Eu și taică-tău te scoatem acum la o înghețată, bun?
- Bun... - Găsiți astea la recepție.
- E legal oare? - Suntem rude. Practic același lucru.
Uite: dau mașina la reparat. Maică-ta nu trebuie să afle.
E așa prinsă cu lucrul acum că oricum nu știe ce se petrece în viața mea.
- Pentru asta ai o mătușă meseriașă. - Asta-i mare de tot. Mulțumesc.
Trece într-o zi, două...
Alte acuzații federale? Avocatul meu zicea că-i doar tulburare de rutină.
Avocatul tău era de rahat, Neil. Preston e cel mai bun din firmă.
Ce a făcut poate trece de regulă ca tulburare, dar a deschis ușa aeronavei.
În gura unui procuror ambițios, asta devine preluarea controlului avionului.
La limita Legii Patriot.
Deci au trimis FBI-ul cu o nouă citație. Cam exagerat.
E an electoral. Ai noroc că nu te-au zvârlit în Guantanamo.
Bun: cum rezolvăm asta? Deja m-a costat o avere să scot clipul de pe internet.
Un partener în proces îmi mai lipsește acum.
Păi...
Nu-i vreun terorist. E doar un tip care a luat-o puțin razna
după ce i-au ținut blocați pe pistă cinci ore.
Deci trebuie doar să le arătăm cealaltă față a lui Neil Truman:
muncitorul zelos, soțul perfect, tatăl extraordinar... adevăratul tu.
Așa: mai întâi și-ntâi, vei scrie o cuvântare.
În cuvântare îți vei cere scuze tuturor de pe planetă și vei cerși îndurare.
Citești cuvântarea la înfățișare, pledăm vinovat și cerem indulgență.
- Acuma: faci servicii comunitare? - Gen voluntariat?
Din perspectiva personajului nostru, ar ajuta dacă ai fi mai implicat.
- Să-i dăm o față publică. - Orice-i necesar.
Și apoi dispare totul?
Cu un judecător amabil, sper, dar n-aș garanta nimic, nu la nivel federal.
Despre ce vorbim, o amendă? Muncă în folosul comunității sub control judiciar?
După cum e făcută legea, ai putea risca o sentință la ani buni de închisoare.
- Băi, fir-ar! - Ei, hai: noroc data viitoare, fetelor.
- Ascunzi cărți pe sub masă? - Da, uite: vezi?
Ieși din casa mea.
Ușor, frăție. Mă jucam numai; în plus, ți-i recuperezi tu. Mereu o faci.
Căcaturile astea cu fiscul...
- Încă? - Da.
De eram eu, îl omoram pe fantele care ți i-a pus pe cap.
- Da... - Bună idee, tare bună.
- Deci încă n-ai acces la banii tăi? - Încă.
- Noroc că ai o afacere cu bani lichizi. - Nu-mi prea acoperă necesarul acum.
- Ți-am zis: te pun pe felie cu tipa aia. - Ți-am zis că eu nu lucrez așa.
Ce mai contează?
Odată ce o iei pe calea aia, dai doar de belele, îți spun eu.
Așa, domnilor, vreau un sec.
- Iar eu vreau să plusez. - Mă bag.
- Să vedem ce-aveți. - Fir-ar.
- Tu faci mișto, băi, frate! - Ascultă, frăție.
Dacă te răzgândești, dă-mi de știre.
Deci vrei să faci muncă filantropică?
Da, să mă implic în comunitate, știi tu. Ceva mai concret de arătat curții.
Și mi-am zis că ar fi frumos să o facem toată familia.
Oricum mă gândeam să mă mai implic. Studiile spun
că adevărata fericire vine din a oferi celor din jur, nu din lucrurile materiale.
- Acum mă faci să mă simt prost. - Nu voiam... Îți trebuie astea la lucru.
Păi nu le păstrez pe toate.
De ce nu-mi arăți ce ai cumpărat? Te ajut să hotărăști.
Mi-am zis, știi tu: să fiu mai la modă, sau...
Sexy...
Așa că...
Adică... trebuie să o vezi pe mine.
Păi hai s-o... vedem pe tine.
Bun.
Deci ce zici?
Îmi place că-ți explorezi laturile astea diferite ale tale.
Nu prea mai apuc să văd asta.
Anika?
Unde ai fost? Am tot sunat.
- Te-a luat mătușa Steph? - Da.
Am rămas după școală să-mi fac temele și am venit cu o colegă.
Și mi-a murit bateria, deci...
Am de învățat.
- Cina-i acuși gata. - Nu prea mi-e foame.
- Scumpo, ești bine? - Da, sunt bine. Doar obosită.
Stau umil în fața dumneavoastră, regretând profund suferința pe care am provocat-o.
Răsfață-ți adevăratul sine. Doar pentru o noapte.
- Am să întârzii. - Ba n-ai să întârzii.
Vrei să conduci?
Discutăm să-ți luăm o mașină, deci trebuie să exersezi mai mult.
Poate nu când ne grăbim.
Bun.
- Ce porți? - E nouă; îți place?
E ciudată.
Alo.
Grace, Fernando de la șantier sunt. Cât de repede poți ajunge aici?
Trebuie să-mi las fata la școală... 40 de minute.
Ar putea fi prea târziu. Avem o mare problemă.
Am test la prima oră.
Bun, să sperăm că durează doar o clipă.
Rămâi în mașină.
Da, chiar îmi trebuiau.
- Și ce faci: o suni pe Grace. - Vreau să termin odată.
Fernando... și eu voiam. Nu mai e problema mea.
- A anulat comanda de cărămizi. - Mă lași fără slujbă?
Nu mai faci afaceri cu furnizorii mei. Îmi sunt loiali... mie.
- Și iau schițele construcției. - Alea nu-a ale tale.
Reviziile sunt, cele de care ai nevoie să termini treaba.
Scuze: alea pe care le-ai stricat și a trebuit să le refac?
Mi-o tragi - ți-o trag.
Și vorbind de "tras", ce mai face prietenul tău Simon?
În fine...
Donna? Bună. Sunt Neil.
M-a ajutat avocatul să dau de tine. Sper că nu sunt prea îndrăzneț.
Sunt sigur că știi de înfățișare.
Scriu o iertăciune...
Și mi-am dat seama că persoana cea mai afectată de faptele mele ești tu.
Și mi-am... dat seama că n-am apucat să-ți spun...
Că îmi pare rău. Pentru tot.
Serios.
Și știu că vorbele nu înseamnă prea mult, așa că am o ofertă pentru tine.
Lucrez la o mare firmă de investiții.
Și dacă-mi îngădui, îți pot oferi sfaturi, pot ajuta la planul tău de pensie...
Știi, avocatul meu zice că n-ar trebui să discut cu tine.
Avocatul tău...?
Deschid proces civil, cerând daune pentru ce mi-ai făcut.
Nu, nu, nu. Nu ți-am făcut nimic ție.
O făceam pentru mine. Nu era nimic personal.
"Nimic personal"?
Uite: îți pare personal asta?
Mi-ai distrus viața.
Cât tu și amicii tăi din cei 1% vă lăfăiți prin căsoaiele voastre confortabile,
eu a trebuit să-mi iau viața de la capăt.
Nici nu-mi imaginez ce greu trebuie să-ți fi fost, dar lasă-mă să mă revanșez.
Nu, nu-ți face griji cu revanșarea. Fiindcă te voi face să plătești din greu.
Vrea paza să vină la recepție, vă rog?
- Paza la recepție. - Nu-i necesar.
- Paza. - Bun, bun.
Am să... plec.
Am auzit că ești femeie poli-calificată.
- Sper că nu-i un moment nepotrivit. - Câtuși de puțin.
Amicul meu Jacques și Marie-Helene. Au venit din Monte Carlo.
- (fr.) O plăcere să vă cunosc. - (fr.) Încântată.
- Multora nu le iese accentul. - Am petrecut un an în Franța.
E un avantaj.
Deci amicul tău de poker Carlos zice c-aș fi proastă să nu lucrez cu tine.
- Eu i-am spus să-ți zică asta. - Deci ce pot face pentru tine, Simon?
Sunt gata pentru mai mult, mai rasat...
Și am tot auzit că ești cea mai bună în a oferi asta.
Ce ar trebui să știu despre tine că-i mai mult și mai rasat?
Păi... ți-aș putea spune.
Sau ai putea vedea tu însăți.
Unei doamne îi place să-și verifice mai întâi informațiile.
Cred că-ți va plăcea ce vezi.
Până ne revedem.
(fr.) La revedere.
Uită-te peste asta și vezi ce poți afla.
Și ai văzut ce conducea?
- Porsche. - Negru?
Simon conduce un Porsche negru?
Nu-i interesant, oare?
Alergare de plăcere cu familia
Nu cred că am mai alergat cinci mii de dinainte de a te naște.
- Asta n-are absolut niciun sens. - Păi ce-i de analizat?
Facem un antrenament frumos, cu familia, și poate cunoaștem niște oameni drăguți.
De când ne omorâm noi cu sportul de grup?
E prima sâmbătă pe care o petrecem împreună de luni bune, nu-i ăsta motiv suficient?
Alergători, să ne adunăm la linia de start.
Haideți, să mergem!
- Sper că nu văd pe nimeni cunoscut. - O, scumpo...
Probabil va fi un fotograf la linia de sosire, mi-am zis să facem o poză.
M-am lovit la picior la ora de sport, încerc să țin pasul.
- Ce s-a întâmplat la ora de sport? - Nimic, nu cine știe ce.
Alergători de plăcere cu familia, s-o facem! Pe locuri...
Fiți gata... și porniți!
Haideți și voi!
Scuze. Ești bine?
Stai. Grace, așteaptă!
- Putem merge restul drumului. - De ce facem asta? E așa o prefăcătorie.
Nu-ți pasă de asta. Vrei să-ți faci poza, să creadă judecătorul că ești om fain.
- Încerc să fac ceea ce trebuie. - Cred că ai făcut ce trebuie în avion.
Mie mi-ai spus că am făcut "ce trebuie" la spectacol.
Dar poate că doar minți de stingi.
Acum că trebuie să arăți tuturor "cine ești cu adevărat".
Anika.
"Stau în fața dumneavoastră, cerându-mi iertare".
Cred că eram în asentimentul tuturor și admit că a fost impulsiv... și ilegal.
Dar nu sunt sigur că a fost ceva greșit.
Mesaj nou - Apasă aici
De la: Adriana "Încă nu-i prea târziu".
- La cât vrei să mă-ntorc acasă? - Unde pleci?
La Sarah, mă ia ea. Mă poate și aduce. Sau m-ai putea lăsa să iau mașina.
Nu, spune-i că trebuie să te-ntorci la 10. Distracție plăcută.
Cum merge?
Trebuie să refac astea, apoi să găsesc patru furnizori diferiți
să-mi vină cărămizile astea italiene rare până luni.
Dar știi ce? Îmi place de mor. Cum stai cu cuvântarea?
Mă gândeam să fac o plimbare cu mașina.
Știi tu: văd un film, îmi mai limpezesc mintea.
Sună a idee bună.
- Bun. - Bun.
Atunci...
- Te sun mai târziu. - Bun.
- Scuze... - Lasă, nu-i nimic.
- Stai să... - Mă descurc.
- Sigur? - E-n regulă. Du-te.
Scuze...
Truman Anika, Pacient nr... Spitalul Districtual
Jennifer? Bună, sunt...
Vrei să tragi limuzina pe alee? Ies într-o clipă.
Doamne... Doar n-au trimis o mașină de oraș, nu-i așa?
Nu ești de la "Limuzine Cosmopolitane"? Sau "Continentale"?
- Ceva de genul... - Eu sunt...
- Doamne, a ajuns deja! - Fetelor, ce se petrece?
În cinstea divorțului tău și ca petrecere de re-burlăcie,
ne-am hotărât să te cadorisim cu....
Un partener pentru toată seara!
- Surpriză! - Surpriză!
Toată lumea gata de petrecere?
Avem limuzina până la 4 dimineața, doamnelor și domnilor! Dați pe gât!
- Exact ce am spus că nu voiam. - Exact de-aia te punem s-o faci.
Nu vreau să fiu nesimțită, dar chiar nu mă interesează.
- Nu, nu trebuie să... - Încetează. E foarte bine recomandat.
Iar tu nu-ți poți jeli căcatul de fost soț la nesfârșit, este?
Jennifer e singura care știe ce-i trebuie în clipa asta și ce o va face fericită.
- Exact. Și nu "jelesc", procesez. - Bărba-su era doctor habarnist la pat.
- Era mai complicat de-atât. - Sunt convins.
Duște, duște, duște!
- Du dacă dai și tu. - Nu-s deloc cu tequila, iar ea știe.
Știi ce? Nici eu nu eram cu tequila.
Dar când se petrec schimbări majore în viața ta, se petrec mari schimbări în tine.
- Altfel, cum ai mai ști cine ești? - Adică poate de fapt sunt cu tequila?
- Doar un mod de a afla. - Fie. Dar numai una.
Una să fie.
Și vom trece la a doua...
~ Am alergat cinci mii, dar n-am ajuns departe ~
~ Stea căzătoare... ~
- Mamă! - Putem discuta, te rog?
E totul în ordine?
Vă scriu mai târziu.
- Ești în regulă? - Sunt bine. Ce se petrece, ceva cu tata?
- Sigur ești în regulă? - Da. S-a întâmplat ceva?
- Ce-i aia? - Am găsit-o la gunoi.
Ai avut un accident de mașină și nici nu mi-ai pomenit despre asta.
- Anika! - A fost un nimic.
Și mătușa Stephanie m-a dus la Urgențe, ca precauție.
Steph... Ce căuta ea acolo?
Era mașina ei. M-a lăsat să conduc.
- Mă pedepsești? - Să mergem.
- Mamă, te rog... - Să mergem.
- Cum te simți? - Sincer?
Nu mi+a plăcut niciodată atmosfera asta.
Pot fi și eu sincer? Nici mie.
Nu vreau să-mi bag nasul, dar câți ani ai fost măritată?
- Zece ani. - Niciun copil?
Eram prea concentrați pe noi înșine și pe carierele noastre
să luăm măcar în calcul grija altcuiva.
Încă nu știu cum să fiu omul ăsta. Ar trebui?
Nici nu mai știu cine sunt.
Mă regăsesc în asta...
Nu la partea cu dansul. Nici persoana aia nu cred că am fost vreodată.
Hai să încercăm ceva.
Poate tu nu vrei să dansezi, dar celei "cu tequila" i-ar putea plăcea piesa asta.
Hai să încercăm ceva nou.
- Haide, Jen. - Da, uite, o fac.
- Da, știi să dansezi. - Știu!
- Arată-mi niște mișcări. - Bine...
Deschide, Stephanie!
- Cine naiba-i aia? - Sor-mea.
- Nu-i deschizi? - Mă gândesc...
Bun: unde eram?
Rahat, ușa din curte...
Mi-ai lăsat fata să conducă?
- Să facă un accident? - Ceau, Grace. Sunt cu cineva!
- Și apoi ai dus-o la Urgențe? - Mi-am zis că așa-i responsabil.
Nu, aia ar fi fost să mă suni să-mi spui, nu să-mi silești fata să mintă.
N-am "silit-o"; nu voiam să te îngrijorăm.
Ar trebui să plec...?
- Da. - Nu.
- Am încercat să sunăm. - "Ați încercat"? Ce, ai 12 ani?
- Pe bune, tu ce-ai în cap? - Ești cam dusă acum
Și nu poți da buzna aici când sunt cu cineva..
Auzi? Scuze că a trebuit să vezi asta,
dar e clar că nu-i destul de responsabilă pentru o relație.
- Grace. - Nu înțelegi ce egoist a fost gestul?
"Egoist"? I-am fost alături Anikăi când a avut nevoie de mine.
De nu erai prea ocupată să demonstrezi ce femeie de carieră ești acum,
- ...nici nu se întâmpla asta. - Deci acum e din vina mea.
Nici nu-ți mai cunoști fata de-acum, sau prin ce trece.
Mi-a spus Anika, Grace. Doamne, ești exact ca mama.
Nu poți accepta cine ești, deci te descarci pe copii.
Nu-i de mirare că ești așa nefericită acasă.
- Am să ies puțin. - Nu, știi ce? Nu trebuie.
Stai, Grace, n-am...
Futu-i!
- Ce faci? - Șterg dovezile.
Cum ar fi... asta.
- Da: adio. - Cum de le-ai luat toate telefoanele?
Cam după a cincea sticlă de șampanie am început cu: "Uite colo", și apoi...
Le-am luat pe toate.
Sper că n-ai crezut că te-am abandonat. Părea că te distrezi.
Mă omoară picioarele; nici nu mai știu de când n-am purtat tocuri.
Uneori, purtând haine diferite, îți explorezi diferite laturi ale tale.
Și arată grozav pe tine.
Uite: știu că încerci. Dar seara asta, cu totului...
Cu totului... A fost... ciudată.
Astea, clubul, duștele de tequila...
Nu-i ceea ce-mi trebuie acum.
Bun: ce îți trebuie?
Nu.
"Ce vrei"?
Vreau să știu cum am sfârșit aici.
Știam că ceva nu pușcă în căsnicia mea, și cu David - dar n-am știut ce.
Știi de ce? Fiindcă-i simplu să-i citești pe alții.
Cu tine însuți... Aia-i partea dificilă.
Te-ai gândit că alegem anumiți parteneri pentru a ne ascunde de noi înșine?
Ca să nu trebuiască să ne dăm seama cine suntem?
Acum că David nu-i aici, descopăr laturi ale mele care nu știam că existau.
Nu că ar fi toate prea grozave.
Crezi că erai mai fericită neștiind de laturile alea?
Nu; cred că dacă știam, poate am fi putut rămâne căsătoriți.
Eu zic să te accepți pur și simplu, în totalitate, chiar și laturile rele.
Știi ce-mi dau seama? Nu că ar fi vrut el să fiu cineva care nu eram.
- Ci că eu voiam să fiu aia. - Și cine vrei să fii acum?
Nu știu. N-am mai fost nevoită vreodată să-mi pun întrebarea asta.
Părerea mea: fă ce simți tu că-i cinstit de acum încolo.
Tot restul se va limpezi de la sine.
Încep să cred că toată treaba asta a fost o mare greșeală.
Dacă dormeam mai mult noaptea aia, dacă avionul pleca la timp,
n-aș fi avut ieșirea aia, nu-mi dădeam demisia și n-o prindeam pe Grace cu Simon.
- Iar viața ta ar fi fost la fel. - Da, dar ăsta sunt eu acum?
Păi cine anume ai vrea să fii?
Un tată mai bun, un soț mai bun, știi tu: cineva mai fericit.
Nu există așa ceva: "a fi fericit". Doar ce este și ce n-ar trebui să fie.
E din Led Zeppelin?
Păi știau ei ce vorbesc. Cine-s eu să spun altfel?
Când nu poți găsi cuvintele pentru cuvântare,
e din cauză că nu crezi că ce spui se potrivește cu cine ești.
De fapt, cred că nu mai știu cine sunt de-acum.
- De-aia nu-mi ies cuvintele. - Aia-i o problemă și mai mare, nu-i așa?
Domnule judecător, doamnelor și domnilor, stau în fața dumneavoastră cu...
- Și apoi îmi zice... - Cum am scris?
...că încerc să fiu femeie de carieră de parcă era o insultă, îți dai seama.
Ea n-a avut vreodată o slujbă ce necesită un ecuson, ce știe ea de cariere?
Pe ea trebuie s-o privești în ansamblu. Habar n-are ce-i aia să ai copii.
Perfect.
- Ce facem cu Anika? - Ce-i cu Anika?
Arăt bine? N-am mai fost într-un tribunal.
Arăți minunat, scumpo.
Auzi, mă ajuți la cuvântare?
"Nu trece zi fără să regret profund ce am făcut".
"Nu eram eu însumi în acea zi"
"și mă torturează amintirea comportamentului meu impardonabil".
Asta ai de gând să spui?
Atunci nu vrei ajutorul meu.
Acesta este un om care nu a considerat normal să stea în avion ca toți ceilalți.
Iar legea e clară: creezi o tulburare, pui în pericol viețile celorlalți pasageri...
Trebuie să fii pedepsit.
Dar cum acuzatul a demonstrat că este un membru util societății,
acuzarea acceptă să-i audă declarația înainte de a decide acuzațiile.
Bun: du-te.
Acela e discursul pe care-l pregătisem pentru astăzi, dar nu pare corect și gata.
Știu că vă așteptați să regret ce s-a întâmplat,
și chiar aș vrea să pot, chiar aș vrea, domnule judecător,
fiindcă îmi iubesc familia și are nevoie de mine.
Dar dacă nu pot fi ce care sunt cu adevărat...
Atunci nu le sunt util cu nimic.
Tot ce am făcut în acea zi a fost să iau atitudine pentru decență elementară.
Categoric nu făceam ceva ce mi-ar da bine.
Nu încercam să isc o răzmeriță. Pur și simplu spuneam "nu".
Nu, nu poți trata oamenii în felul ăsta.
Și aș face-o din nou, fiindcă asta e ceea ce sunt.
Și dacă nu am curajul să fiu cinstit aici și să fiu cel ce sunt,
atunci nu am nimic.
Domnule judecător...
Doamnelor și domnilor.
Stau umil în fața dumneavoastră,
chinuit de remușcări,
regretând profund
durerea și suferința pe care le-am provocat prin faptele mele prostești.
Te scot de pe lista interzișilor la zbor.
Mai am ceva farmece de făcut să șterg acuzațiile de tot, dar nu va fi un proces.
Deci nu va avea cazier?
Cred că ne iese tot, dar: nici o amendă de circulație în următoarele șase luni.
- Mulțumesc pentru tot. - Desigur.
Preston.
Grozavă cuvântare.
Știi că sunt tot omul ăla care eram în avion.
Nu s-a schimbat nimic.
Am făcut doar ce trebuia să fac pentru a ține familia laolaltă.
Știu.
Uneori...
Trebuie să fii un om diferit într-o situație diferită...
Pentru a supraviețui.
Are vreo logică?
Semnalizează.
- Și nu uita de unghiul mort. - Mamă.
Nu vezi tot în oglindă, trebuie să te uiți.
Mă uit, mamă.
Și vreau să știi că totul va fi bine. Da? Tata va fi în regulă.
Și poate auzi chestii pe la școală, dar nu le da nicio atenție.
E-n regulă, le-am auzit deja pe toate. Și nu mă deranjează.
În plus, nici nu le pasă: ei nu pricep.
- Foarte bine, ești tot mai bună. - Mersi.
Și, scumpo, știu că m-a absorbit slujba și...
Și prea strictă cu mașina.
Dar, știi tu: a fi adult nu înseamnă că le-ai descâlcit pe toate.
Dar sunt mama ta și te iubesc. Așa că am să încerc mai departe.
E-n regulă, mamă: m-am prins.
Grace, ai...
Traducerea: Reef